TAPAHTUNUT AIEMMIN
Me vapautamme sinut tänään, Shadow. Sinun vaimosi...
Hän kuoli varhain tänä aamuna autokolarissa.
Menetit siellä jotain tärkeää, et vain aikaa.
Millä nimellä voin kutsua sinua?
Voisin olla herra Wednesday yhdellä kädenpuristuksella.
Mitä miehemme kertoi sinulle?
Olet nyt minun mieheni.
Tiedätkö kuka hän todella on?
Amerikkaan tuleminen
1697
Anansi...
Compé Anansi...
Kuuletko minua?
Minulla ei ole sinulle lahjaa.
Mutta... Sinä olet viisas ja vaikka olet pieni –
tiedät, miten ryömiä vaaraan ja pois vaarasta vahingoittumatta.
Nämä oudot miehet ovat sitoneet käteni.
Joten en voi tanssia tai taputtaa –
tai leikata hedelmiä eteesi asetettavaksi.
Mutta sinä voit kuulla ääneni.
Auta minut pois tästä paikasta –
ja laulan sinulle koko elämäni ajan.
Minä tuon sinulle lahjoja.
Nahkaisia lahjoja –
ja paistia –
ja silkkiä –
ja parasta viiniä.
Ole kiltti, en tiedä, missä äitini on.
Hän on ollut kauan kuolleena.
Hän ei antanut Johannekselle, joten Johannes heitti hänet pois veneestä.
Tiesitkö, ettei äitisi osannut uida?
Teidän pitää opetella sitä.
Käykää uimatunneilla. Näin stereotypiat syntyvät.
Anansi...
Haluatko apua?
Hyvä on. Minä kerron sinulle tarinan.
"Kävipä kerran niin –
että miestä kusetettiin."
Mitäs tykkäsitte tarinasta?
Koska tuo tarina kertoi mustista ihmisistä Amerikassa.
Paskat, tehän ette vielä tiedä olevanne mustia.
Luulette vain olevanne ihmisiä.
Minä voin ensimmäisenä kertoa teille, että te olette mustia.
Kun nuo hollantilaiset mulkut asettuivat tänne ja päättivät olla valkoisia –
niin teistä tuli mustia, ja se on se kaunis nimitys teille.
Minäpä maalaan teille kuvan siitä, mikä teitä odottaa rannalla.
Te saavuitte Amerikkaan –
mahdollisuuksien maahan, maidon ja hunajan maahan, ja arvatkaa mitä.
Teistä kaikista tulee orjia.
Teidät pannaan erilleen, teidät myydään ja teillä teetetään töitä kuoliaiksi asti.
Onnekkaat saavat sunnuntait vapaiksi nukkuakseen ja siittääkseen lisää orjia.
Ja minkä takia? Puuvillan? Indigon?
Purppuranvärisen paidan takia?
Ainoa hyvä puoli on, että se tupakka jota lastenlapsenne viljelevät ilmaiseksi –
antaa helvetin monille valkoisille mulkeroille syövän.
En ole päässyt vielä edes alkuun.
Sata vuotta myöhemmin te olette kusessa.
Sata vuotta sen jälkeen –
olette kusessa.
Sata vuotta vapautumisenne jälkeen teiltä kusetetaan työpaikat –
ja poliisi ampuu teitä. Tajuatteko nyt?
Tämä tyyppi tajuaa kyllä.
Minä tykkään hänestä.
Hän alkaa suuttua.
Suuttumus on hyvä.
Suuttumuksella saa asioita tehtyä.
Sinä vuodatat kyyneliä Compé Anansin vuoksi, ja se kertoo tässä sinulle –
että sinä katselet piippua pitkin –
300 vuoden alistukseen –
rasistiseen paskaan ja sydäntauteihin.
Hän kertoo sinulle –
ettei ole yhtään syytä, miksei kannattaisi mennä tuonne nyt –
ja vetää kurkkuja auki –
joka ainoalta hollantilaiselta mulkvistilta –
ja sytyttää tätä laivaa tuleen!
Mutta laiva palaisi. Ja me kaikki kuolisimme.
Sinä olet jo kuollut, paskapää.
Kannattaisi edes kuolla jonkin merkittävän puolesta.
Antaa tämä mulkvistin palaa!
Antaa sen kaiken palaa!
Ammuttiinko sinua? –Ei.
Jos sinua on ammuttu, minä kutsun poliisit.
Ei.
Ei. Ei poliiseja.
Mitä helvettiä sinä teit?
Riippuu siitä, keneltä kysyt.
Jos kysyt tytön äidiltä, hän sanoisi, että tein sanoin kuvaamattomia tekoja.
Jos kysyt tytön älyvapaalta poika- ystävältä, hän ei tiedä mitä sanoa.
Mutta jos kysyt tytöltä, hän sanoisi, että opetin hänelle jotain uutta. Kysy häneltä.
Minä kysyn sinulta. Mitä tiedät teurastetusta lynkkausjoukosta?
En tiedä, mistä helvetistä sinä puhut.
Minä vain kulutin aikaa, kuten vaistoni ohjasivat –
samalla kun sinä jätit hyvästejä pois nukkuneelle. Miten hautajaisissa meni?
Se on ohi. –Haluatko tulla puhumaan asiasta?
Sinä...
Hei, hei...
Onko nälkä? Täällä ei ole ruokaa, mutta tilaa pizza ja pane se huoneen piikkiin.
Ei ole nälkä. Minut sieppasi juuri rupikonnannahkaa poltteleva nilkki –
virtuaalilimusiinissaan. Väitti uudelleen ohjelmoineensa todellisuuden.
Varsinainen pikkupaskiainen!
Tunnetko hänet? –Tiedän kuka hän on.
Heillä ei ole mitään helvetin aavistustakaan.
Minulla ei ole mitään aavistusta.
Sama se, vaikkei heillä ole helvetin aavistustakaan. Minä haluan aavistuksen!
Aavistukset eivät kuuluneet sopimukseen.
Eikä se, että minua roikotetaan puusta. Minut lynkattiin.
Puussa roikkui outo hedelmä. –Sisukas hedelmä. Siinähän sinä seisot.
Epätavallinen seuraus lynkkauksesta.
Pannaan se ammattiriskien piikkiin. Sellaisista saa riskikorvausta.
Tuplataan palkkasi. Riittääkö se?
Se riittää johonkin. –Hyvä.
Sopimusta on korjattu. Kauanko aiot olla kaupungissa?
En tiedä. Ehkä vielä päivän.
Täällä tuli nyt valmista.
Hyvää yötä. Nauti ensimmäisestä yöstäsi vapaana miehenä.
Shadow?
Siitä pikkupaskasta isossa limusiinissa. Kun kimppuusi käydään, minua loukataan.
Vaikken menettänyt malttiani, olen silti vihainen ja minulla on suunnitelma.
En halunnut herättää sinua.
Laura...
Minulle kerrottiin, että sinä kuolit.
Kuka sanoi, että kuolin, hauva?
Kaikki sanoivat.
Sinä näit vain pahaa unta.
Tuleeko sinulle ikävä sitä?
Eagle Pointiako?
Ei.
Liian monta Laura-muistoa.
Minulla ei ollut täällä elämää. Tämä on Lauran kaupunki.
Liian moni ihminen neuvoo ihmisiä olemaan tukahduttamatta tunteitaan –
ja vapauttamaan tunteensa, jotta tuska katoaisi.
Tunteiden tukahduttamisesta puhutaan paljon.
Minä kerron jotain, minkä takia haluat satuttaa minua.
Mutta minun täytyy sanoa sanottavani. Harkitse siis sanojani –
hyvin huolellisesti ja pidättäydy lyömästä hampaitani kurkkuuni.
Sano asiasi.
Kaduilla puhutaan, että vaimosi kuoli imiessään parhaan ystäväsi kullia.
Sinun tarvitsee surra sitä asiaa vain tietyn ajan.
Kiitos.
Että varoitit minua.
Miksi kolikkotemppuja? Sinussa ei ole oikein taikurin persoonallisuutta.
Pitää olla persoonaa, jotta voi luoda tempun uskomiseen tarvittavat tarinat.
Vau.
Mutta sinä olet taitava.
Käänny tästä.
Valtatie on tuolla päin. –Me emme aja valtatietä.
Ei nyt, eikä ikinä. Ei valtateitä. –Ei sitten valtateitä.
Miksei valtateitä? –Kun on nähnyt yhden, on nähnyt ne kaikki.
Siellä ei ole saumaa ihastuttavuudelle.
Olkoon kauneutta siellä, missä sitä voi olla. Ja älä aja yli 110 km/h.
Betty pitää hitaasta kyydistä. –Mikä on suunnitelmana?
Tapaamme useita ihmisiä –
jotka ovat ylivertaisia omilla aloillaan. Ja sitten me kohtaamme uudelleen –
eräässä koko maan tärkeimmistä paikoista.
Mikä on maan tärkein paikka? –Yhdessä tärkeimmistä paikoista.
Mielipiteet ymmärrettävästi jakaantuvat. Mutta me pysähdymme Chicagossa ensin.
Mitä Chicagossa on?
Minun vasarani.
Minulla on täällä tapaaminen. Mene sinä ostoksille puolestani.
Tässä on tuhat dollaria ja ostoslista.
En halua mennä tapaamaan ystäviä tyhjin käsin.
Rahatilanne on aika tiukka juuri nyt.
Joten tuo minulle kuitit tai älä ota enempää kuin viisi prosenttia päältä.
Minä en varasta sinulta.
Ellet pidä huolta itsestäsi, miten aiot pitää huolta minusta?
Ei noin nopeasti.
Meidän pitää puhua, Shadow.
Katso minua, Shadow. Teräväpiirtokuvassa.
Kuvasimme sarjaa 35-millisenä, se oli viimeistä huutoa.
Näyttää karmealta siirrettynä.
Hassua. Asiat, joissa pitäisi näyttää hyvältä, pahentavat asiaa.
En edes täytä koko ruutua.
Mitä helvettiä tämä on?
Minä täällä vain.
Juttelen Lucille Ballin kanssa.
Lucy Ricardo. Minusta on moneksi, Shadow.
Kuvaruutu on alttari. Minulle uhrataan.
Siitä ajasta asti tähän päivään. Kultaisesta ajasta toiseen.
He istuvat vieri vieressä, unohtavat toisensa ja katsovat minua.
Nykyään he pitävät pientä ruutua sylissään tai kädessään –
jotta iso ei kyllästyttäisi heitä.
Aika ja huomio on parempi uhraus kuin karitsan veri.
He hakkasivat kauniit kasvosi pahasti.
Inhoan tuollaista. Inhottavaa, että he satuttivat sinua, Shadow.
Minä en tekisi sinulle tuollaista, kulta. Ei, minä haluan tarjota sinulle töitä.
Mitä työtä? –Tekisit minulle töitä.
Haluan sinut minun leiriini meidän kanssamme.
Mieti asiaa näin, Shadow. Me olemme nouseva juttu.
Me olemme jo täällä. Olemme itseohjautuvia autoja, 3D-tulostimia –
ja ihonalaisia insuliinipumppuhoitoja.
Ja vanha pomosi myy yhä appelsiineja tien sivussa.
Ei edes luomuja.
Me olemme nyt ja huomenna –
ja huomenna ja huomenna ja huomenna.
Hän ei ole enää edes eilistä.
Kuulin ongelmista Tekniikkapojan kanssa.
Minuun teki vaikutuksen se, miten toimit hänen kanssaan: tehokkaasti ja suorasti.
Ajatella, että pystyisit sellaiseen.
Hän aliarvioi sinut, kulta.
Kaikki aliarvioivat.
Minä en tee sitä virhettä.
Minä en halua tehdä sinulle töitä, Lucy. Annetaan olla.
Mitä sinulle annetaankin –
minä voi antaa paljon enemmän.
Nimeä hintasi, kulta. Mitä haluat?
Oletko halunnut nähdä Lucyn tissit? –Lucy!
Älä pane painovoimalle vastaan, Shadow.
Olen ollut kuvioissa kauan, en niin kauan kuin jotkut, mutta olen nähnyt asioita.
Sinun kaltaisesi kaverit päätyvät itsemurhaan joka kerta.
Yritän auttaa sinua ja pitää niskasi poissa vyön ulottuvilta.
Meni niin hyvin kuin saattoi odottaa.
Oletko tankannut ja valmis lähtöön?
Minä luulen menettäväni järkeni. –Koska tiedät asian varmuudella?
Jotkut menettävät järkensä vapautuessaan. –Yritätkö kiemurrella tästä työstä ulos?
Lucy... Minä ja Lucy -sarjan Lucy puhui minulle.
Siitä televisio-ohjelmastako? –Ei, vaan Lucy itse...
Tämä on hullua. –Onko muu elämäsi sitten järjellistä?
Jos Lucy puhuu minulle television kautta, se on oudompaa kuin mikään muu.
Toistaiseksi.
Joskus vaikuttaa siltä, että universumi on valinnut sinut pahoinpitelyn kohteekseen.
Kysy sellaisina hetkinä itseltäsi: "Olisinko ennemmin ilman huomiota?"
Kyllä. Jättäkää minut huomiotta.
Aina on parempi olla kuollut kuin unohdettu. Eikä kukaan unohda sinua.
Voi kuulostaa imartelevalta, mutta tämä muiden seikkailujen lisäksi...
Outous on saanut alkunsa.
Siinä on hyvä syy tyrmistykselle, ellei outous ole uusi kielemme –
ja me rakennamme sanavarastoa.
Paskat sanavarastostasi. Tämä on siansaksaa.
Sinulla taitaa olla vaihtoehto.
Harkitse sitä, että et ehkä nähnyt sitä mitä näit.
Tai... –Tai sitten näit.
Joko maailma on hullu tai sinä olet.
Molemmat ovat vahvoja vaihtoehtoja. Valitse ja kerro, kun olet päättänyt.
Mutta älä kiirehdi. Kaikessa rauhassa.
Vaikea päätös.
He uhkasivat ohjelmoida todellisuuden uudelleen.
Sitäkö tämä on?
He yrittävät päästä pääni sisään. Yritätkö sinä?
Ihmiseltä voidaan pyytää suurempiakin uhrauksia –
kuin se, että vähän sekoaa.
Oikein hyvä juttu. Oikein hyvä.
Osaat lukea listaa. Mikä hemmetti tämä on?
Sinulla ei ole tuollaista. –En halua tällaista.
Tarvitset sellaista. Entä jos joku haluaa puhua kanssasi?
Miksi haluaisin puhua kenenkään kanssa? –Entä jos minä haluan puhua kanssasi?
Huuda.
Mitä? –Tai tiukan paikan tullen –
voit laittaa sähkeen.
Minulla on niitä ikävä. Pisteet, morseviivat ja salaiset koodit.
Siinä oli draamaa. Joku antoi kirjekuoren, ja se oli jännittävää.
Mitä siinä oli? Sen avasi todella varovasti.
Viesti oli tarkkaan harkittu, koska veloitus oli sanojen perusteella.
Ensimmäisen sähkesanoman lähetti itse Samuel F. B. Morse vuonna 1844.
"Mitä Jumala on tehnyt?"
Informaation aikakausi, se on tehty.
Parasta niissä osavaltioissa, joita kohti menemme –
Minnesota, Wisconsin...
Niissä on sellaisia naisia, joita rakastin nuorena.
Kalpea iho, siniset silmät...
Vaaleat, lähes valkoiset hiukset, viininväriset huulet, suuret rinnat –
joissa kulki suonia kuin hyvässä juustossa.
Vain kun olit nuorempi, niinkö? Viime yönäkin meni hyvin.
Haluatko tietää menestykseni salaisuuden?
Salaisuus on hurmaavuudessa.
Sitä joko on tai ei.
Hurmaavuuden voi oppia niin kuin kaiken muunkin.
Zorja Vetshernaja.
Hän ei ilahdu näkemisestäsi.
Luomupaskaa.
Tietysti tulet vasta sen jälkeen kun olen käynyt kaupassa.
Nyt minun pitää lähettää joku hakemaan kaupasta lisää aineksia päivälliseen.
Sinä tiedät huonoa. –Tulen vain kun on tärkeää asiaa.
Kuten nyt. Oletpa ihana.
Et ole ikääntynyt yhtään.
Toin sinulle lahjan.
Ja siskollesi.
Zorja Utrennaja!
Hän on hereillä. Toinen siskomme nukkuu yhä.
Tässä lämmikettä yöpöydällesi.
Vieraamme jäävät päivälliselle. Mene takaisin kauppaan.
Paahtopaistia, kuusi perunaa ja ruisleipää siemenillä.
Ellei ole siemeniä, ota vehnää. –Voin auttaa.
Istu. Sinä olet vieras. Kahvia ensin.
Zorjan sisarukset ylläpitävät ihanaa kotia.
Me pärjäämme hyvin. Maksamme vuokran ajallaan.
Me tienaamme teurastamolla –
ja siskoni ja minä tienaamme sieltä täältä ennustamalla.
Minä tienaan tietysti eniten. –Koska kerrot kauneimmat valheet.
Ihmiset eivät halua kuulla totuutta. –Kaunein nainen, kauneimmat valheet.
Musta kuin yö, suloinen kuin synti.
Juo kahvia, sitten ennustan tulevaisuuden.
Minun kannattaa tehdä se. Siskoni ovat roskaa.
Etkö usko ennustuksiin?
Minusta –
meille kaikille käy kuitenkin kusisesti.
Jos sen siis kertoo etukäteen, niin todennäköisyys osua on suuri.
Mene istumaan, tee olosi mukavaksi. Pesuhuoneen ovi on toinen, ei kolmas.
Kolmanteen oveen ei saa koskea. Toinen siskoni nukkuu. Kaipaa lepoa.
Onko hän sairas?
Hän ei tunne maailmaamme.
Minä totutan häntä siihen. –Olet kamalin koskaan näkemäni mies.
Tuo haju. –Meillä on vieras.
Meillä on kaksi vierasta.
Wotan!
Hauska tavata, Tshernobog, vanha veikko. Toin sinulle lahjan.
Niinkö?
Ja Havarti-yrittijuustoa, josta pidät.
Miksi hän on kotonani?
Hoida hänet ulos tai minä hoidan hänet ulos.
Minä kutsuin hänet jo syömään. En voi perua kutsua.
Tulin vain jakamaan leivän ja tietoa.
Se mitä teet jälkimmäisellä on oma asiasi.
Hän sylkee jo matolleni.
Vain muutama hetki aikaasi, samalla kun mieheni tässä –
auttaa naisia valmistamaan epäilemättä herkullisen aterian.
Vanhojen aikojen kunniaksi.
Tehkää ruokaa ensin.
Minä autan mielelläni. –Minä tapan sinut ennemmin.
Miehenne voi ehtiä ensin. –Hän ei ole kenenkään mies.
Minä en ole kenenkään vaimo. Olemme sukulaisia.
Tulimme tänne yhdessä kauan sitten.
Perheen kanssa selviää, silloin kun täytyy selvitä.
Vaikka perheestään ei edes pitäisi.
Kaikki näyttää hyvältä. –Liha on kovaa ja perunat pehmeitä.
Minä en ole hyvä kokki. Kun olin nuori, oli palvelijoita tekemässä ruokaa.
Täällä ei ole palvelijoita. On vain me, eikä opettelu sovi arvolleni.
Luulin, että luette teenlehdistä.
Tee on ällöttävää.
Mitä siinä sanotaan?
Elät pitkän ja onnellisen elämän ja saat monta lasta.
Niinkö huonosti on? Eikö mitään hyvää?
Äitisi kuoli syöpään.
Niin.
Sinä et kuole syöpään.
Voitko häipyä täältä? Haluan, että häivyt.
Ja ota miehesi mukaasi. Tai avaan hänet –
ja tukehdutan sinut hitaasti hänen sydämellään.
Minä en lähde kanssasi minnekään.
Mikä hätänä? Herätköön.
Antaa siskonne kuulla, kun tämä huijari, tämä paskiainen –
tulee kotiini ja yrittää saada minut kuolemaan.
Toit sen hulluuden jo kerran elämääni.
Ei enää ikinä. –Kaikki ovat siellä.
Kaikki paitsi sinä.
Jokainen heistä uskoo tietävänsä, mitä vahvuus on.
Ellei heille osoita toisin...
He kunnioittavat sinua.
He tuntevat sinut. –Ei, ei.
He eivät tunne minua. Sinä tunnet minut.
Tiedät, mitä nämä kädet ovat tehneet.
Et halua minua. Haluat veljeni.
Ja hän ei ole täällä. –No sitten me kuolemme.
Siitä tulee suurenmoista, tuli voitto tai häviö.
Minä en jaksa enää suurenmoista.
Onko jokin vialla? –Ei ole, siskoni. Nuku vain.
Minä en onnistunut.
Meidän pitäisi lähteä.
Sanoit, että tarvitset häntä. –Aina löytyy toinenkin konsti.
Ei, ei, ei. Ruoka on valmista.
Zorja Vetshernaja kutsui teidät syömään, eikö?
Joten jäätte syömään. Muuten hän loukkaantuu.
Ymmärrätkö?
Ja jos haluatte lähteä sen jälkeen, minä pidän ovea auki.
Herkullista.
Ja ajatella, että tämä ateria oli melkein jäädä väliin.
Kiitoksia, arvon naiset. Shadow.
Vanha ystäväni.
Olet musta, eikö niin?
Onko se ongelma? –Ei.
Me emme paljon piittaa ihonväristä, toisin kuin amerikkalaiset.
Siellä mistä me tulemme, kaikki ovat samaa väriä –
joten me riitelemme värisävyistä.
Veljelläni oli vaaleat hiukset ja parta.
Minulla oli tumma, kuten sinä.
Minä olin siellä niin kuin musta mies.
Vastakohtana veljelleni, sille vaalealle.
Kaikki luulivat, että hän on se hyvä tyyppi.
Niin.
Joten minusta tuli minä.
Mutta aika kuluu.
Nyt olen harmaa. Uskoakseni hänkin on nyt harmaa.
Nyt ei siis enää voi erottaa, kumpi on vaalea ja kumpi tumma.
Se siis siitä väristä taistelemisesta.
Niin.
Katsos, kun me tulimme Amerikkaan, tulimme ensiksi New Yorkiin.
Kaikki tulivat ensin New Yorkiin.
New York oli... Ihan hyvä. Joskus jopa hyvä.
Ja sitten tulimme tänne Chicagoon. Kaikki alkoi mennä huonosti.
Vanhassa maassa minut on unohdettu.
Täällä olen kuin huono muisto.
Joten minun piti löytää töitä –
ja löysin liha-alan. Tunnetko sitä?
Tunnen sen syömisosuuden. –Minä tunnen tappamisen.
Sain töitä tappokerroksesta.
Olin kolkkaaja. Se oli hyvä työ. Ammattityötä.
Lehmä nousee pitkin ramppia.
Otetaan vasara ja isketään lehmä kuoliaaksi.
Se vaatii voimaa.
Ei lehmäntappojuttuja ruokapöydässä.
Miten luulet lihan päätyneen lautasellesi?
Se vaatii voimaa, mutta ei vain sitä.
Se vaatii lahjoja, koska se on ammattityötä.
Se pitää tehdä oikein tai lehmä suuttuu. Ja suuttunut liha maistuu pahalta.
Tarvitaan käsivoimaa kallon rikkomiseksi.
Mutta se ei ole tavoite. Tavoitteena on hajottaa aivot kallon sisällä.
Ja tehdä se nopeasti ennen kuin kipu matkustaa aivojen ulkopuolelta sisälle.
Aivot eivät tiedä, että ne murskaantuvat.
Hyvän kuoleman antaminen on taidetta.
Mutta nykyään on pulttipistoolit.
Sellainen pannaan otsalle...
Näin.
Nyt joka ainoa apina, jolla on peukalo, osaa tappaa.
Istuvat siellä päivät pitkät.
Niinpä.
Kamalan paljon tappamista.
Osaatko pelata tammea?
Olin vankilassa kolme vuotta.
Väki on hulluna shakin perään. Mutta tiedätkö mitä?
Tammi on rehellistä.
Kaikki ovat tasa-arvoisia. –Niin juuri.
Kun olet syönyt loppuun, haluat ehkä pelata tammea.
Minä pelaan mustilla.
Onko hyvä?
On hyvä. –Niin.
Pidän tuosta. Itsevarma.
Ehkä me lyömme jopa vetoa.
Sinun ei tarvitse pelata.
Miten on?
Pelaatteko paljon tammea?
Siskot eivät pelaa. Mutta minä pysyn terävänä.
Toisin kuin käteni. –Eivät saa liikuntaa niin kuin ennen.
En ole enää tappamassa ja heiluttamassa vasaraani.
Ensimmäinen veri on minun.
Hävisit jo. Pelisi on pelattu.
Minä aloitin vasta.
Itsevarma.
Haluatko nähdä sen?
Minkä? –Sen vasaran.
Sen, jolla tapoin.
Se on nyt tylsynyt, mutta...
Se pysyy puhtaana käyttämällä.
Veri ruokkii sitä. Se saa sen kimmeltämään.
Paras veri virtaa auringonnousun aikaan.
Kun karja on levännyt, ruokittu ja rauhallinen.
Nyt vasarani on ruosteesta punainen.
Ei enää auringonnousun verta.
Tällä tehtiin kymmenentuhatta kuolemaa.
Pelataanko vai ei?
On sinun siirtosi.
Sinun siirtosi.
Lyödäänkö vähän vetoa pelistämme?
Ota rennosti. Tämä ei ole sinun pelisi.
Isäntäsi haluaa, että tulen hänen mukaansa hoitamaan hänen sotkujaan.
No...
Kuulehan. Jos häviän –
lähden Wotanin mukaan ja teen sen, mitä hän pyytää –
ja nyökkään hyväksyvästi muiden edessä.
Entä jos sinä voitat?
Saan lyödä aivosi tohjoksi vasarallani.
Mutta ensin sinun pitää laskeutua polvillesi.
Ja minä lyön sinua tällä.
Vain yksi isku.
Tuohon.
Auringonnousun verta. Onko hyvä?
Hän lyö kyllä.
Ilman vitsailua, mahtailua tai epäröintiä.
Kuinka hyvä sinä olet?
Kuinka kovasti tarvitset häntä?
Päätös on sinun.
Hyvä on. Jos tämä on todellista –
ja jos tv: t osaavat puhua ja nainen osaa ennustaa –
ja jos vasarat vuotavat verta –
ja jos on olemassa maailma –
maailman alla...
Siitä vain.
Se on hyvä.
Onko hyvä?
On. –Hyvä.
Sinun siirtosi.
Auringonnousun aikaan –
saan lyödä aivosi tohjoksi.
Ja sinä laskeudut polvillesi –
halukkaasti.
Onko hyvä?
Sääli.
Olet ainoa musta ystäväni.